Aesir
Re: Aesir
Det är nog främst runmagi och sejdning/spåkonster som används. Anders skrev en bra sammanfattning i sitt engelska material som jag kommer utgå ifrån.
Men man tror överlag att magi kommer från gudarna varför man lärt sig respektera och frukta det.
Därmed inte sagt att all magi kommer från Wodur. Människor klena till tro och förstånd kan få tillgång till magin från andra gudar också.
Man tror dock att Wodur var först att tillskansa sig magi från drakarna och ge det till människorna.
(Således bör vi inte fråga en Aesirtroende vem som skapade drakarna och därmed magin?)
Men man tror överlag att magi kommer från gudarna varför man lärt sig respektera och frukta det.
Därmed inte sagt att all magi kommer från Wodur. Människor klena till tro och förstånd kan få tillgång till magin från andra gudar också.
Man tror dock att Wodur var först att tillskansa sig magi från drakarna och ge det till människorna.
(Således bör vi inte fråga en Aesirtroende vem som skapade drakarna och därmed magin?)
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9059
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Re: Aesir
Känns det ok att wikifiera de beskrivna Aesir hitills?
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
Re: Aesir
Also; Vem tror vi är Sthorms moder? Har Thôrm en gemål eller är det stormen själv eller ngt annat mytiskt som fött fram honom?
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9059
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
-
- Admin
- Inlägg: 9059
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Re: Aesir
Kanske Sthorms mor aldrig tog sig ut av den eviga isen i norr? Hon dog där, eller kanske offrade sig för att de övriga Æsìr skulle kunna kämpa sig fria? Ibland beger sig Stohrm in i Nifelrikets köldvärld för att i vredesmod och sorg döda isjättar och köldtitaner.
Re: Aesir
Elokìr
Elokìr är havens gud. Ibland framställs han som en man, ibland en bläckfisk eller en sjöorm. Som man är han reslig och gänglig. Han smyckar sig med med smycken från blot och skeppsbrott. Hans långa hår böljar ibland fram och tillbaka som vore han fortfarande bland strömmarna i djupet. Ofta har han en mås som följeslagare och budbärare. I strid rider han ibland en valross med enorma betar och han svingar en harpun av valben.
Elokìr kontrollerar vågorna, strömmarna och havsvindarna. För att bevilja säkra sjöfärder eller god fångst kräver han blot. Vanligtvis blod eller guld. Vanligt är att blota före resa eller fisketur. Om lyckan är god blotar man vanligtvis ånyo av de gåvor han bringat. Del av fångst vid fiske eller del av byte vid räder.
Om en troende drunknar är det Elokìr som kan föra den avlidne till Æsgar om han befunnits värdig i livet.
Bland jordukaerlar och sarder är Elokìr också handelns gud (och till viss del rikedomarnas gud.) Både handel och rikedomar ligger nära till hand med resandet. (Raner låter sarder handla och ogillar traditionellt att likt trakorier samla guld på hög så de lägger inget värde i denna Elokírs aspekt)
I handel är det således Elokír man sätter sitt hopp till. Det är vid handel vanligt att låta motparten få samma erbjudande som de man ger Elokír vid blot. Blod eller guld…
Frasen inleder både normal handel (Vill du betala med dagsverke eller mynt?) och vid plundring där det blir mer bokstavligt.
Grabìr
Grabìr är de sköna konsternas gud. Det är han som ger skalderna och barderna sin inspiration och i vars ära konstnärliga sniderier utförs. Han framställs oftast som en ung och vacker man, inte sällan greppandes ett instrument. Färgen vit associeras ofta med honom. I strid brukar han ett kort svärd. Framförallt stränginstrument förknippas med Grabìr och bland dem anses ofta tagelharpan vara det främsta.
Till Grabìr blotar man i vardagen sitt svett i form av skapandet av konsthantverk, sin inspiration i form av sånger och kväden och ofta del i den lön de sköna konsterna kan löna dig. Exempelvis första drycken du bjuds för ett kväde, det första silverstycket du får för ditt hantverk.
Vid större högtider blotas ofta konsthantverk och smycken. Det egna blodet är också vanligt att blota. "Att blöda för sin konst."
En skald börjar ofta sina anföranden med att tacka Grabìr för sin röst och för luften i sina lungor.
Västnargurerna brukar en uppsjö av bildkonst, främst i form av ornamentiksniderier. Mest kända (, och fruktade) är de drakhuvuden som pryder jordukaerlarnas skepp och de griphuvuden som pryder ranernas. Men sniderierna syns även på de träpelare som håller upp hallarna i husen, på vindflöjlar och i stort sätt allt som kan snidas i trä. Detta är ett sätt att tacka och synliggöra Æsìrs och då särskilt Grabìrs storhet. Det är inte ovanligt att bonden utsmyckar sin plog eller smeden sitt städ för att visa sin betygelse för Grabìr.
Lokala skillnader:
I Jorduashur hålls Grabìr högt i ära. Det är vanligt att smycka sig, sina vapen, sitt hem och allt som tänkas kan för att ära honom. Vidare hålls skalderkonst högt och alla fria män och kvinnor förväntas kunna kväda och/eller sjunga åtminstone hjälpligt.
I Ransard är synen på Grabìr delad. Raner erkänner honom men ser honom inte som särskilt viktig. Den musik raner nyttjar mest lär härstamma från Sthôrm snarare än Grabìr. Bruket att smycka sig och sin utrustning tenderar ses på som ett sätt att förhäva sig och uppmuntras överlag sällan.
Sarderna å andra sidan delar i stort Jordukaerlarnas syn på honom. Hos dem är sången och musiken viktigare. Det är vanligt att brukshantverkare väljer att dekorera sina hantverk för att glädja Grabìr, om än ej med samma skicklighet som Jorduahurs konsthantverkare.
Övrigt:
Till de sköna konsterna räknas Måleri, Skulptur, Aritektur, Poesi och Musik. Till dessa räknas ofta Väggmålningar och målandet av sköldriter och segel.
Ornamentik i form av snideri och klensmide. Konstnärlig gravering av vapen och rustningar. Smyckeskonst, kväden och sånger. Och kroppskonst i form av tatueringar och kroppsmålning.
Wòdur
Wòdur är gudarnas hövding och ledare. Han är Æsirs försfödda, sprungen ur Nærikyrha kropp och vilja. Han löntes tidigt med elden i sitt bröst, något som gav honom makten att kunna ställa sig mot isherrarnas terrorvälde med kraft och utan fruktan. En del av denna eld gavs sedan till människan vilket ger dom möjligheten att finna sin väg till Æsgar om dom levt sitt liv efter Wòdurs exempel. Ärofullt, tappert och utan fruktan.
Han anses ha skapat kriget i form av motstånd, vapenleken som ett verktyg samt vara slugare än räven, minnesstarkare än korpen och visare än ugglan. Han överlistade draken Galdhögg och vann därmed kunskapen om runorna, varför han även anses vara magins urfader. Denna gåva gav han till människorna så de kunde stöpa sina egna öden.
Wòdur är kraftfull, vis, viljestark, slug och givmild. Hans gåva är både dåd, råd, död och barmhärtighet. Att dräpa i Wodurs namn är ett dåd av nöd, inte av grymhet. Att visa barmhärtighet där det är lämpligt är aldrig ett tecken på svaghet. Det betyder inte på något sätt att han är ömsynt. Att se framåt och därav ta beslutet är en av Wòdurs styrkor. Att skona en framtida hämnare eller tronrövare leder inte till heder, bara framtida besvär. Dräp och sålla det du måste, men av nöd, icke av blodtörst.
Wòdur gestaltas oftast som en lång, stark och senig äldre man med långt vitt hår och skägg. Ofta framställs han naken eller halvnaken då han inte berörs av köld och få vapen kan skada honom. I strid bär han oftast ett långspjut och en traditionell västnargurisk rundsköld. Ibland avbildas han med vad som kommit att kallas Wòdurs visir. Parallella sotade linjer över ögonen. (Se nedan)
Wòdur är Narjas make. Narja skapade sig själv ur Nærikyrha för att bli hans maka och avla hans söner, de första Æsir.
Till Wòdur blotar man sitt främsta för han är den främsta och utan honom är du intet. Blod från dina bästa kreatur, välgjorda vapen och dyrbara skatter hör till vanligheterna. Gravbålen är i grunden blot till Wòdur för att den fallne skall förlänas en plats i Æsgar.
Wòdurs visir: En mytisk ansiktsmålning brukad av schamaner inom Æsirtron. Schamanen sotar sitt lång- och pekfinger på svärdshanden. Fingrarna bildar då symbolen för ”W” enligt barbartecknen som tänks symbolisera Wòdur. De dras sedan över ansiktet straxt ovanför ögonbrynen, över ögonen och nedför kinderna. Gesten lämnar två parallella svarta streck i ansiktet som skall ge Wòdurs blick, en möjlighet att se det som är sant och avvärja falskheter från Vænir och andra onda makter.
Samt som bonus, inledningen om Thorm;
Thôrm
Thôrm är stridens gud och skapades enligt myten av Narja som en fullvuxen krigare i full härdräkt som en bror till Wòdur. Han är således den tredje Æsiren och förknippas ofta med tretalet.
Till sättet är han ofta kort och butter, men snar till vrede och dåd. Han bär alltid sin rustning, ty Vænir och Isjättar kan när som helst anfalla ur skuggorna. Han gestaltas som en ung, muskulös stark man med välansat, tätt skägg och stålgrå ögon. Han bemästrar alla vapen men använder ofta sin enorma nordyxa; Klyfvr. I strid bär han den koniska hjälmtyp som har gett namn åt västnargurernas hjälmar, en konisk hjälm med nässkena och ögonskydd. Han har avlat minst fyra kända söner, varav tre med en björnhona.
Två av hans söner räknas till Æsirs skara; Sthôrm och Tveserk (även känd som Bjarowulf)
Thôrm är också en hamnskiftare och kan fritt skifta till björn eller varg när det passar honom. Tveserk som ärt hans förmåga agerar ibland Thôrms riddjur i sin björnhamn.
Elokìr är havens gud. Ibland framställs han som en man, ibland en bläckfisk eller en sjöorm. Som man är han reslig och gänglig. Han smyckar sig med med smycken från blot och skeppsbrott. Hans långa hår böljar ibland fram och tillbaka som vore han fortfarande bland strömmarna i djupet. Ofta har han en mås som följeslagare och budbärare. I strid rider han ibland en valross med enorma betar och han svingar en harpun av valben.
Elokìr kontrollerar vågorna, strömmarna och havsvindarna. För att bevilja säkra sjöfärder eller god fångst kräver han blot. Vanligtvis blod eller guld. Vanligt är att blota före resa eller fisketur. Om lyckan är god blotar man vanligtvis ånyo av de gåvor han bringat. Del av fångst vid fiske eller del av byte vid räder.
Om en troende drunknar är det Elokìr som kan föra den avlidne till Æsgar om han befunnits värdig i livet.
Bland jordukaerlar och sarder är Elokìr också handelns gud (och till viss del rikedomarnas gud.) Både handel och rikedomar ligger nära till hand med resandet. (Raner låter sarder handla och ogillar traditionellt att likt trakorier samla guld på hög så de lägger inget värde i denna Elokírs aspekt)
I handel är det således Elokír man sätter sitt hopp till. Det är vid handel vanligt att låta motparten få samma erbjudande som de man ger Elokír vid blot. Blod eller guld…
Frasen inleder både normal handel (Vill du betala med dagsverke eller mynt?) och vid plundring där det blir mer bokstavligt.
Grabìr
Grabìr är de sköna konsternas gud. Det är han som ger skalderna och barderna sin inspiration och i vars ära konstnärliga sniderier utförs. Han framställs oftast som en ung och vacker man, inte sällan greppandes ett instrument. Färgen vit associeras ofta med honom. I strid brukar han ett kort svärd. Framförallt stränginstrument förknippas med Grabìr och bland dem anses ofta tagelharpan vara det främsta.
Till Grabìr blotar man i vardagen sitt svett i form av skapandet av konsthantverk, sin inspiration i form av sånger och kväden och ofta del i den lön de sköna konsterna kan löna dig. Exempelvis första drycken du bjuds för ett kväde, det första silverstycket du får för ditt hantverk.
Vid större högtider blotas ofta konsthantverk och smycken. Det egna blodet är också vanligt att blota. "Att blöda för sin konst."
En skald börjar ofta sina anföranden med att tacka Grabìr för sin röst och för luften i sina lungor.
Västnargurerna brukar en uppsjö av bildkonst, främst i form av ornamentiksniderier. Mest kända (, och fruktade) är de drakhuvuden som pryder jordukaerlarnas skepp och de griphuvuden som pryder ranernas. Men sniderierna syns även på de träpelare som håller upp hallarna i husen, på vindflöjlar och i stort sätt allt som kan snidas i trä. Detta är ett sätt att tacka och synliggöra Æsìrs och då särskilt Grabìrs storhet. Det är inte ovanligt att bonden utsmyckar sin plog eller smeden sitt städ för att visa sin betygelse för Grabìr.
Lokala skillnader:
I Jorduashur hålls Grabìr högt i ära. Det är vanligt att smycka sig, sina vapen, sitt hem och allt som tänkas kan för att ära honom. Vidare hålls skalderkonst högt och alla fria män och kvinnor förväntas kunna kväda och/eller sjunga åtminstone hjälpligt.
I Ransard är synen på Grabìr delad. Raner erkänner honom men ser honom inte som särskilt viktig. Den musik raner nyttjar mest lär härstamma från Sthôrm snarare än Grabìr. Bruket att smycka sig och sin utrustning tenderar ses på som ett sätt att förhäva sig och uppmuntras överlag sällan.
Sarderna å andra sidan delar i stort Jordukaerlarnas syn på honom. Hos dem är sången och musiken viktigare. Det är vanligt att brukshantverkare väljer att dekorera sina hantverk för att glädja Grabìr, om än ej med samma skicklighet som Jorduahurs konsthantverkare.
Övrigt:
Till de sköna konsterna räknas Måleri, Skulptur, Aritektur, Poesi och Musik. Till dessa räknas ofta Väggmålningar och målandet av sköldriter och segel.
Ornamentik i form av snideri och klensmide. Konstnärlig gravering av vapen och rustningar. Smyckeskonst, kväden och sånger. Och kroppskonst i form av tatueringar och kroppsmålning.
Wòdur
Wòdur är gudarnas hövding och ledare. Han är Æsirs försfödda, sprungen ur Nærikyrha kropp och vilja. Han löntes tidigt med elden i sitt bröst, något som gav honom makten att kunna ställa sig mot isherrarnas terrorvälde med kraft och utan fruktan. En del av denna eld gavs sedan till människan vilket ger dom möjligheten att finna sin väg till Æsgar om dom levt sitt liv efter Wòdurs exempel. Ärofullt, tappert och utan fruktan.
Han anses ha skapat kriget i form av motstånd, vapenleken som ett verktyg samt vara slugare än räven, minnesstarkare än korpen och visare än ugglan. Han överlistade draken Galdhögg och vann därmed kunskapen om runorna, varför han även anses vara magins urfader. Denna gåva gav han till människorna så de kunde stöpa sina egna öden.
Wòdur är kraftfull, vis, viljestark, slug och givmild. Hans gåva är både dåd, råd, död och barmhärtighet. Att dräpa i Wodurs namn är ett dåd av nöd, inte av grymhet. Att visa barmhärtighet där det är lämpligt är aldrig ett tecken på svaghet. Det betyder inte på något sätt att han är ömsynt. Att se framåt och därav ta beslutet är en av Wòdurs styrkor. Att skona en framtida hämnare eller tronrövare leder inte till heder, bara framtida besvär. Dräp och sålla det du måste, men av nöd, icke av blodtörst.
Wòdur gestaltas oftast som en lång, stark och senig äldre man med långt vitt hår och skägg. Ofta framställs han naken eller halvnaken då han inte berörs av köld och få vapen kan skada honom. I strid bär han oftast ett långspjut och en traditionell västnargurisk rundsköld. Ibland avbildas han med vad som kommit att kallas Wòdurs visir. Parallella sotade linjer över ögonen. (Se nedan)
Wòdur är Narjas make. Narja skapade sig själv ur Nærikyrha för att bli hans maka och avla hans söner, de första Æsir.
Till Wòdur blotar man sitt främsta för han är den främsta och utan honom är du intet. Blod från dina bästa kreatur, välgjorda vapen och dyrbara skatter hör till vanligheterna. Gravbålen är i grunden blot till Wòdur för att den fallne skall förlänas en plats i Æsgar.
Wòdurs visir: En mytisk ansiktsmålning brukad av schamaner inom Æsirtron. Schamanen sotar sitt lång- och pekfinger på svärdshanden. Fingrarna bildar då symbolen för ”W” enligt barbartecknen som tänks symbolisera Wòdur. De dras sedan över ansiktet straxt ovanför ögonbrynen, över ögonen och nedför kinderna. Gesten lämnar två parallella svarta streck i ansiktet som skall ge Wòdurs blick, en möjlighet att se det som är sant och avvärja falskheter från Vænir och andra onda makter.
Samt som bonus, inledningen om Thorm;
Thôrm
Thôrm är stridens gud och skapades enligt myten av Narja som en fullvuxen krigare i full härdräkt som en bror till Wòdur. Han är således den tredje Æsiren och förknippas ofta med tretalet.
Till sättet är han ofta kort och butter, men snar till vrede och dåd. Han bär alltid sin rustning, ty Vænir och Isjättar kan när som helst anfalla ur skuggorna. Han gestaltas som en ung, muskulös stark man med välansat, tätt skägg och stålgrå ögon. Han bemästrar alla vapen men använder ofta sin enorma nordyxa; Klyfvr. I strid bär han den koniska hjälmtyp som har gett namn åt västnargurernas hjälmar, en konisk hjälm med nässkena och ögonskydd. Han har avlat minst fyra kända söner, varav tre med en björnhona.
Två av hans söner räknas till Æsirs skara; Sthôrm och Tveserk (även känd som Bjarowulf)
Thôrm är också en hamnskiftare och kan fritt skifta till björn eller varg när det passar honom. Tveserk som ärt hans förmåga agerar ibland Thôrms riddjur i sin björnhamn.
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
Re: Aesir
Testar teori om bilagekvot genom att ha tagit bort lite bilder och ånyo försöka uppladda den högupplösta bilden av Aesir.
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9059
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Re: Aesir
Nice! Tackar
Funkar det som det ser ut nu översiktsmässigt eller borde varje längre text hamna under huvudartikel på varje enskild gud?
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Funkar det som det ser ut nu översiktsmässigt eller borde varje längre text hamna under huvudartikel på varje enskild gud?
...Men vem skall föra våra runor, så väl, med den äran?
----------
Instagram: porkypete
----------
----------
Instagram: porkypete
----------
-
- Admin
- Inlägg: 9059
- Blev medlem: 2007-02-27 07:25
Re: Aesir
Jag lade upp all text i huvudartikeln för Æsìr men det ser kanske bättre ut med ett kort sammandrag där och med den långa texten i en egen artikel för varje gud?